EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
God kväll.
Terrace House handlar om sex främlingar som bor ihop
och vi får se dem interagera.
Vi har bara ställt huset och bilarna till förfogande.
Det finns inget manus.
I förra avsnittet välkomnade vi tre nya deltagare.
Nästan en helt ny omgång deltagare.
Först Violetta Razdumina.
-Även känd som Vivi. -Ja. Vivi.
Vad gör du?
Jag är modell och skådespelare. Blivande skådespelare.
Föddes du i Japan?
Född i Tyskland, växte upp i Ryssland.
-Hon är så vacker. -Jättegullig.
-Shochan är helt till sig. -Hon är fantastisk.
-Gillar du henne? -Hon är så gullig.
-Hon drömmer om Hollywood. -Jag fattar det. Hon är vacker.
Jag älskar basket.
-Jag spelade basket i skolan. -Va, gjorde du?
-Vet han inget? -Jag har inte sagt nåt.
Överraska honom med en kyss.
Förslaget att överraska Ryo visar hur framåt hon är.
-Hon gillar kärleksgester. -Jag är här för det.
Hoppas vi får se mer av det.
Jag ifrågasätter om hon är sån.
Vi får se om hennes ord matchar hennes handlingar.
-Det kan vara kaxighet. -Hon kanske är blyg.
Med hennes utseende är blyghet en otrolig kombination.
Jag förstår.
Så har vi 25-åriga Kai Kobayashi.
-Han är komiker. -Ni tjejer älskar honom redan.
-Han är spännande. -Eller hur?
Det är nåt mystiskt med honom.
Är du japansk?
-Halvjapansk och halvamerikan. -Okej!
Pratar du engelska?
Ja. Jag gör standup på engelska.
Jag ser ett mönster.
Killar som talar långsamt och har framträdande adamsäpplen
är som kattmynta för er.
Är det dina forskningsresultat?
-Tonfall spelar roll. -Han har distinkt energi.
Men vi har inte hört några skämt än.
-Vi har mycket tid. -Vi får se.
Vi känner dem inte än.
-Och sen? -Till sist Tupas.
Efternamn Johnkimverlu, 22 år.
-Är båda dina föräldrar filippinare? -Ja.
-Jag är assistent till Lily Franky. -Är du?
Den här är Ryos.
-Ni kan välja mellan de här två. -Uppe och nere.
Äldst först. Välj du, Kai.
Tupas är en självutnämnd introvert
och han har en känsla av att Emika liknar honom.
Hon måste ha storasysterenergi.
Jag känner att Tupas kommer med förödelse.
-Du nämnde det. -Det är bara...
Emika har sagt vad hon tycker om Ryo, men nu säger hon
att hon gillar Kais utseende och att han är spännande.
Hon gillar också hur jordnära Tupas är.
-Emika var aldrig... -Vad är sant?
Hon var ju inte kär i Ryo.
Av de som var där tidigare...
I den gruppen var han den mest lockande,
men med nya ansikten har hon ändrat sig.
Vi förutspådde att Ryo kunde falla för Vivi.
Hon älskar basket och det utseendet...
De har inte träffats, men när de gör det...
Han sa att han hade dejtat icke-japaner förut.
-Hon passar in. -Och hon talar engelska.
Det kan bli en utmaning för Hana.
VECKA TJUGOSJU
JAG KAN INTE VARA HÄR
-Du har köpt så mycket. -Jag ska laga misosoppa.
Jippi.
Vad var det jag försökte göra?
-Hmm... -Vad lagar du?
-Just det! Frittata! -Frittata?
Brukar ni båda ofta laga mat?
Jag lagar mat nästan varje dag.
Jag har olika perioder. Ibland lagar jag mat varje dag.
Ibland är jag för lat.
Jag måste ursäkta mig och ge mig av.
Okej.
Vart är du på väg?
Jag ska hem till Lily och städa.
-Städar du åt honom? -Kallar han på dig för det?
-Han reser i Fukuoka. -Okej.
-Jag tar hand om huset när han är borta. -Okej.
Jag vill också gå.
-Jag också. Det skulle vara intressant. -Jag är nyfiken.
-Ha det bra. -Tack.
Vi ses.
MATCHER I SHIN-KIBA! -HANA
-Hur känns det? -Båda tjejerna är snälla.
PÅ ENGELSKATEST -EMIKA
Jag var supernervös igår.
Jag ser fram emot min tid här.
-Det ska bli kul. -Det tror jag också.
-Spännande att träffa Ryo. -Eller hur?
Kommer han ikväll?
-Jag vet inte. Jag har inte hört. -Okej.
Jag tror att det kan vara idag.
-Lagar du ofta miso? -Inte på sista tiden.
-Jag gjorde det ofta med mitt ex. -Okej.
Har du en pojkvän nu?
-Nej. -Okej.
-Har du en flickvän? -Nej.
Hur var ditt ex?
Hon var tysk och...
Tysk?
-Och japansk. -Okej.
Jag är också halvtysk.
-Är du? -Pappa är tysk.
-Okej. -Direkt från Tyskland.
Jag är tysk och rysk.
-Pratar du tyska? -Nej.
-Lärde du dig aldrig? -Nej.
Vad gillar du att göra på fritiden?
På fritiden?
-Jag vill lära mig att dreja. -Dreja?
-Att göra keramik. -Aha.
-Jag har sett drop-in-kurser. -Trevligt.
-Låter jättekul. -Ja.
-Jag skulle nog bli fast. -Jag också.
-Det ser gott ut. -Hoppas det lever upp till hypen.
Det kan inte vara så illa.
-Smaklig måltid. -Smaklig måltid.
Jag börjar också med misosoppan.
-Jättegott. -Är det?
Det är tröstmat.
-Så tröstande. -Är det?
-Är det gott? -Jättegott.
-Bra jobbat. -Ost räddar allt.
Om du tvekar, lägg till ost.
Smaskens.
Har du en viss typ du faller för?
-Hmm. -Jag menar... personlighet, eller...
Jag gillar folk som är rättframma.
Rättframma?
Ja, det skulle jag säga.
Ja.
Varför tar du alltid så intensiv ögonkontakt?
Varför jag tar ögonkontakt?
Vart ska jag titta?
Ögonkontakt är bra. Men...
Du blinkar sällan och stirrar.
Min instinkt blir att titta bort.
-Men det är bra. -Tycker du?
Ja. Ögonkontakt är bra.
Jag hittade de här gamla bilderna.
Av vadå?
En sommar från förr.
-En musikfestival i Los Angeles. -Okej. Fina.
Hej. Trevligt att träffas.
-Hej. Är du Ryo? -Det är jag.
-Trevligt att träffas. -Hej, hej.
-Trevligt att träffas. -Vad har hänt?
-Jag spelar basket. -Ja, vi hörde det.
-Jag blev skadad på en match idag. -Jaså?
-Ja... -Åh, nej.
-Vad heter ni? Jag är Ryo. -Jag heter Vivi.
-Jag heter Kai. -Trevligt.
-Detsamma. -Tack.
Mår du bra?
-Jag är okej... -Det är en lögn.
-Inte en chans att du är okej. -Uppenbarligen.
-Det ser allvarligt ut. -Oj.
Vad hände?
Jag sprang och hoppade och när jag landade
-stukade jag foten. -Sånt händer.
Men oroa er inte för mig.
Hur lång tid tar det tills du blir bra?
Det hände under vår match ikväll,
-och jag har inte varit hos läkare än. -Okej.
Så jag vet inte.
Det är jobbigt att inte veta hur illa skadan är.
-Tack. Jag klarar mig. -Säkert.
Skador hör till. Vad jobbar ni med?
Jag gör ståuppkomedi.
-Oj. Härligt. -Jag kom igår.
-Igår? Och du? -Ja.
Jag kom också igår.
-Okej. -Ja, båda.
-Den tredje är ute nu. -Kom den tredje också?
Vi kom alla på samma dag.
Vad gör ni?
Jag är modell och skådespelare.
-Blivande. -På japanska?
Japanska? Nej. Jag planerar att flytta till Amerika.
-Vad har du för bakgrund? -Jag är rysk och tysk.
Jag älskar basket.
Inte för att jag har sett det.
-Har du inte? -Kom på en match.
-Jag har aldrig sett en proffsmatch. -Jag fattar.
-Men jag älskade att spela. -Då borde du spela.
Du skulle bli så uttråkad över hur dålig jag är.
Jämfört med dig är jag värdelös.
RYO TAWATARI, 26 PROFFSBASKETSPELARE
HANA KIMURA, 22 PROFFSWRESTLER
KAI KOBAYASHI, 25 BLIVANDE KOMIKER
EMIKA MIZUKOSHI, 21 STUDERANDE
TUPAS JOHNKIMVERLU, 22 PERSONLIG ASSISTENT
VIOLETTA RAZDUMINA, 24 MODELL
-Din japanska är så bra. -Tack.
-Va? När kom du tillbaka? -Nu.
Välkommen hem. Vad har hänt?
Jag stukade foten.
Hur? Vänta, jag hämtar min ispåse.
Tack. Det hände efter ett hopp.
Jag missade landningen och stukade foten illa.
-Herregud. -Ursäkta, jag ska gå till rummet.
-De är båda atleter. Hon förstår. -Bra poäng.
-Hej. God morgon. -God morgon.
-Hej. -Ursäkta att jag ligger i sängen.
Ingen fara. Jag heter Ryo.
-Jag heter Tupas Johnkimverlu. -Tupas John...
-Vad ska jag kalla dig? -Säg Tupas.
-Tupas. -Ja.
-Trevligt att träffas. -Dig också.
-Sov vidare. -Behövs inte.
-Jag har sovit mycket. -Bry dig inte om mig.
-Spännande att träffa dig. -Detsamma.
Fint att du kommit.
Du är min senpai. Jag följer dig.
Jag har nyligen kommit också. Jag kom strax före er.
Den äldsta väljer först. Det är så världen funkar.
Det här huset har inte så traditionella regler.
Var dig själv.
Hej.
Vill du lägga is på foten nu? Eller sen?
Nu, tack.
Varifrån kommer tofflorna?
-Är de Vivis? -De är mina.
-Fina, eller hur? -Jättegulliga.
Tack.
Vänta... Tack för att du gör det.
Det är ingen fara.
-Hoppas du blir bra snart. -Tack.
-Jag håller tummarna. -Ja.
Hur länge har du bott i Japan?
-I sex år. -Sex år?
-Kan du japanska efter bara sex år? -Sluta.
Jag är inte så bra på det.
-Jag har ofta varit i Amerika, så... -Var i USA?
-Mest i Los Angeles. -Okej.
Los Angeles måste ha massor av möjligheter.
Det finns mer arbete i Los Angeles.
-Bodde inte du i Kalifornien? -I San Francisco.
Jag var där i fem år på college.
-Lärde du dig engelska på förhand? -Nej.
-Jag kunde inget alls. -Samma som jag.
-Jag kunde ingen japanska när jag kom hit. -Därför...
Jag har varit fem år där och du sex år här.
-Ja. -Du är bättre än jag.
-Vi sitter i samma båt. -Min engelska är rostig.
-Det är inte sant. -Jag kan prata, men...
-Du fattar uttryck som "håller tummarna". -Ja.
Det är svårt att förklara det för en vanlig japan.
Tack så mycket. Ursäkta för besväret.
Ingen annan skulle ha haft en ispåse redo.
Tack.
Jag uppskattar det.
-Tack för det här. -Fixar du det?
Tack.
-Det märks att du är en atlet. -Hur då?
Du vet hur man hjälper.
Jag fixar det nu. Tack.
-Får jag vara med? -Så klart.
Har ni redan pratat om allas orsaker till att vara här?
-Jag har inte hört Vivis orsak. -Just det.
-Berätta. -Varför jag är med?
För det första har jag inte haft en pojkvän på ett tag.
Och...
Jag hoppas hitta en långvarig partner.
Det är en del av det.
Och jag vill leva varje dag i en rolig miljö.
-Okej. -Vad ska du göra?
-Jag ska hämta vatten. -Jag hämtar.
Jag klarar det.
-Du borde inte. -Jag hämtar det, senpai.
Låt mig.
-Du måste vara galen. -Jag klarar mig.
Kallade du honom galen?
Du är skadad. Vila nu.
Tack så mycket.
Jag har druckit så mycket vatten.
-God morgon. -God morgon.
God morgon.
God morgon. Vad äter ni?
-Nånting... -Vivi lagade en sallad.
-Jag kallar det inte för matlagning. -Det ser gott ut.
-Du lagade den. -Jag kastade ihop den.
-Kastade du ihop den? -Ja.
-Har ni sett Ryo? -Ja, han är här.
-I killarnas rum? -Jag tror det.
-God morgon. -God morgon.
-Hur mår du? -Okej, tror jag.
Du verkar ha ont. Har du ätit lunch?
Nej.
Jag är på väg till butiken, så jag köper lunch åt oss.
-Är det säkert? Tack så mycket. -Ja.
Vänta här.
-Jag kommer snart. -Tack.
-Rör dig inte så mycket. -Okej.
Vad äter du?
Natto med ris.
-Natto med ris? -Ja.
ÅKT IVÄG. -VIVI
-Har Vivi åkt redan? -Ja.
-Vad lagar du? -Tofuhamburgare.
Hur kan en person i min ålder...
...ens börja tala om känslor?
Hur sätter man ord på det?
Det beror på vad du hoppas ska ske om du berättar.
Om du vill dejta och bli sedd som en partner,
måste det komma fram.
Jag förstår vad du menar.
Om du bara säger vad du känner,
kanske de säger "tack" och så slutar det där.
Jag skulle avsky om det tog slut med ett...
...tack.
Blir du äcklad om jag mixar med händerna?
Jag kan göra det.
Jag fixar det.
Jag är hungrig, så jag vill hjälpa till.
-Det ser bra ut. -Tycker du?
-Blandas det bra? -Jag tror det.
Är den här stolen lättare för dig att sitta på?
Än den?
Den bästa situationen är att sitta här och vila foten på den.
-Då ska du göra det. -Jag tycker det är lite fräckt.
-Får jag? -Det är bäst.
Vad ska vi göra med välkomstfesten?
Vi har den. Jättegärna.
Kan det vara halloweentema?
-De ser goda ut. -Ja.
-Det luktar så gott. -Ja.
Det ser härligt ut.
-Vi äter. Tack. -Smaklig måltid.
-Jag hoppas det är gott. -Jag hugger in.
-Så gott. -Är det?
Jag blir glad.
Smaskens.
Hur är det känslomässigt?
Jag var inte bra i de senaste matcherna. Skadan är bevis för det.
Jag förstår...
Jag skäms.
Det finns inget att skämmas för.
Så många är inspirerade...
...av att se dig spela basket.
Jag är det.
-Tack. -Ja.
Du är som en... superhjälte.
Inte alls.
Du är en superhjälte och ditt vapen är basketbollen.
Inte alls. Jag måste växa.
Jag blir ledsen när min superhjälte är låg och skamsen.
-Jag måste rycka upp mig. -Ja.
Om du låter mig ska jag stötta dig under din återhämtning.
Tack. Det hjälpte mycket att du lagade lunch idag.
-Tack. Du kunde ha vilat. -Oroa dig inte.
-Det var så gott. -Förlåt för det.
Så...
Det är två månader sen jag kom hit.
Jag har oförklarliga känslor
som jag inte känt för nån annan...
...som jag inte kände för Peppe eller Ruka.
Det är en luddig känsla som jag har för dig.
-Vad är det? -Jag är inte säker.
-Vet du inte? -Tja...
Jag vet inte vad det är än.
Men jag vet att jag har luddiga känslor för dig.
-Luddiga känslor? -Ja.
Jag vill ta reda på vad de betyder
-och kan behöva din hjälp. -Okej.
-Dålig tidpunkt för honom. -Hon gjorde bort sig.
Vad skulle du tycka om en kärleksförklaring när du känner dig svag?
Jag skulle inte kunna ta in den.
Jag skulle bara bry mig om att bli bra.
-Han är rädd att svika laget. -Ja, så...
Att tyst hjälpa honom med situationen hade varit bättre.
Ur en kvinnas synvinkel skulle jag vara tacksam och ta emot stödet
från nån som vill vara där för mig,
och som håller ens hand när man känner sig svag.
Jag har så länge trott
att man ska närma sig kvinnor när de känner sig svaga.
Det är samma teori som att jaga mammutar.
-Jag är tvärtom. -Är du?
Jag vill inte se dig om jag mår dåligt.
-Jag har hört det förut. -Jaså?
Eller hur?
Vill du inte att nån kommer med en sportdryck när du är sjuk?
-Nej... -Du kan lämna den på trappan.
Det skulle vara hjälpsamt.
Jag har också hört det.
Om du ringde på min dörrklocka, skulle jag tänka...
"Varför är du här? Vad jobbigt."
-Jag har hört det. -Har du?
Populära gör så.
De lämnar sportdrycker vid dörren
och sms:ar för att säga att det går bra att dricka den.
Jag skulle ifrågasätta om de är "säkra att dricka".
Det är så läskigt.
Nej, det är för att säga: "Jag lämnade dem. Det var ingen skummis."
Det beror på personen.
Jag skulle föredra om min partner besökte mig.
Hana måste ha samma tanke.
-Vi tror det. -Hon agerar enligt det.
-Det var snällt att laga lunch. -Jag skulle också vara tacksam.
Hjälpen med bandagen var också bra.
Men det var fel tillfälle att erkänna känslor.
Det är mycket begärt att säga: "Hjälp mig reda ut mina känslor."
-Hana tog en risk där. -Hon försökte.
Hon måste vara orolig över den nya konkurrensen.
-Det är logiskt. -Ryo och Vivi verkade trivas.
Det har inte hänt mycket med resten av deltagarna.
De kan kanske laga nån bisarr mat.
-Det skulle öka spänningen. -När det gäller Tupas...
Det känns som "äldst först" håller på att bli en poäng.
-Hans stående skämt. -Precis.
Jag hoppas han inte börjar tala i gamla japanska ordspråk.
Han lär sig fort.
Vi borde prova "till varje pris".
Så irriterande.
Vivi avslöjade att hon inte varit i ett förhållande på ett tag
och vill hitta en långvarig partner.
-Så oväntat. -Ryo har sagt att han vill gifta sig.
Om det inte var för skadan skulle Ryo flirta med Vivi.
-Du har rätt. -Skulle han vara mer exalterad?
Ja, om han inte befann sig en svår sits. Det handlar om timing.
-Sant, timing är allt. -Jag antar det.
Vi ser antagligen Hana bli mer aktiv,
nu när Ryo är hemma mer.
Det kan hända att det inte hjälper.
Åh nej, Hana...
Genom hennes missuppfattning av situationen,
säger hon vad hon känner och gör bort sig.
Det kan hända.
Titta på allt det här.
-Det är så fint. -Köpte nån allt det?
-Det var Hana och Emika. -Jag betalar er sen.
-För ert besvär. -Vi ville göra det.
Vi ville välkomna er, så oroa er inte.
Jag gillar pumparätter.
Den här pumpan?
-Ser komplicerad ut. -Jag karvade den.
-Va? Jättefin. -Tack.
Det ser fantastiskt ut.
Tack, men jag blandade bara i såsen.
Paellan ser så äkta ut.
Allt ser så gott ut.
-Eller hur? Soppan också. -På riktigt.
Välkomna till Terrace House.
-Skål! -Skål!
-Smaklig måltid. -Nu äter vi.
Tack så mycket för att ni lagade maten.
-Pastan är gullig. -Tack för att ni är här.
Du är så snäll.
-Det ser också gott ut. -Pastan är otrolig.
Paellan är gudomlig.
-Tack för att ni lagade mat. Så gott. -Tack.
Alla har bläck på läpparna.
-Tack. -Tack?
Dina är helt färgade.
Dina också, Patos...
Jag heter inte Patos.
Det är inte Patos.
Sluta, jag klarar det inte.
Jag älskar hur snabbt du rättade henne.
-Det var jättegott. -Håller med.
-Ännu godare att äta med alla. -Ja.
-Hur ser den ut på mig? -Bra, så söt.
-Ser bra ut. -Jättesöt.
Jag undrade varför du valde rosetten.
Det var magkänslan. Jag såg den först.
Supergullig. Du liknar mitt ex.
-Pumpan? På riktigt? -Nej! Du, Ryo.
-Liknar hans ansikte? -Det och dina gester.
Du gör saker som får mig att känna déjà vu.
-Vad hände? -Hon sa att Ryo liknar hennes ex.
Det är pinsamt att få höra att man liknar nåns ex.
Hur du blinkar är liknande.
Hade han sneda ögon?
Lite grann.
Det är svårt att hitta lika sneda ögon som mina.
-Allt var så gott. -Tack för maten.
Jag blir glad.
Jag har inte sett hela huset än.
Som spelrummet.
-Vilken turguide vill du ha? -Måste vi välja?
Jag har inte pratat med Emika än.
-Ska vi? Kom. -Ja.
-Ha så kul. -Jag kan vara din guide.
Vivi, är du ledig snart?
Ledig? Jag har mycket fritid.
-Vi kan väl gå på drejningen. -Jättegärna.
-Vi pratade om det igår. -Jag minns.
-Vi går. Jättegärna. -När är du ledig?
När som helst.
Jag undrar vart vi kan gå? Vi letar upp det.
-Jag också. -Jag tror att det finns flera platser
som har drop-in-lektioner.
Låter jättekul.
-Vi går. -Ja.
Oj.
-Här är det. -Hej, spelrummet.
Ursäkta.
Varför är du så artig?
Tja...
Skål?
Ursäkta.
-Jag brukar vara ganska blyg. -Okej.
Jag är lite nervös.
Visst. Vi är båda blyga. Hur ska vi navigera?
Ärligt talat
gillar jag tysta stunder. Jag tycker de är bekväma.
-Varför det? Är det som... -Men du vet,
efter att man lärt känna varandra.
Annars kan det vara pinsamt.
I mitt idealiska förhållande behöver man inte prata jämt.
Jag fattar. Man behöver inte hålla på hela tiden.
-Man kan vara sig själv. -Precis.
Jag är också blyg. Jag anar att vi är lika på det sättet.
Med andra
skulle jag undra vad de tänker när det blir tyst.
Det här är bekvämt för mig.
-Mig också. -Skönt att höra.
Vi borde äta middag nån gång.
Jag har all tid i världen.
Jag också.
Jag kan hitta tid i mitt arbetsschema.
-Jag vill gärna äta middag med dig. -Då gör vi det.
-Tack för att du är min guide. -Det var så lite.
Jag hoppas umgås mer med dig här.
Det låter bra.
-Det är nog fint att se film här. -Ja.
Jag vill se Yesterday.
-Du borde verkligen se den. -Ja, innan den slutar på bio.
Jag skulle gärna se den igen.
-Jaså? -Ja.
Säg när du kan. Jag följer med. Vi kan äta middag
-på samma dag. -Gärna.
Jag ser fram emot att hänga med dig.
Hur var ert samtal?
-Med Tupas? -Just det.
Eftersom han valde mig som guide.
Var det roligt?
-Ja, vi planerade en middag. -Åh.
Han föreslog det. Vi ska snart ut.
Kan du tänka dig att dejta honom?
Det kan jag absolut.
Du då, Vivi?
Va?
Känner du nåt för nån?
Jag är kluven om jag ska säga nåt.
-Va? -Jag tror jag vet vad du menar.
Var ärlig. Oroa dig inte för mig.
Tja...
-Öh... -Jag vet inte... Är det?
Jag tror du vet precis.
Pratar vi om personen som har såna ögon?
Jag hade en känsla... som att...
När jag såg er prata, fanns det en kontakt där.
-Jag tyckte... -Så...
Jag gillar att han anammar utländsk kultur.
Han är nästan helamerikan på insidan.
Efter att ha tillbringat mycket tid där
har han och jag mycket gemensamt.
Jag förstår.
-Det är en del. -Jag förstår.
Jag gillar att han har bra ekonomi.
Om vi till exempel pratar om en resa till Miami,
skulle det vara lätt för oss att göra det.
Jag uppskattar att ha de valen.
Jag skulle vilja lära känna honom mer.
Men när jag tänkte på att vara mer med Ryo,
bjöd Kai ut mig.
På drejning, eller hur?
Ja, jag har velat göra det och sa det till honom.
Jag föreslog det och nu vill jag helst inte gå.
Jag kanske borde säga att jag ändrat mig.
-Skulle du gå om Ryo bad dig? -På två röda.
Okej!
-Jag ser ut som en groda där. -Är det du?
Så skrämmande.
-Otroligt. -Jag? Skrämmande? Lustigt.
-Det är så grymt. -Är det?
-Det måste kännas bra. -Tja...
Det är läskigt att klättra på repen.
-Är det läskigt? -Ja.
Det är jätteläskigt, men i en match...
-God morgon. -Då bara gör jag det.
-God morgon. -God morgon.
Jag tog med mina grejer.
-Vilka grejer? -För att rita.
Trevligt.
Är du också konstnär?
Inte direkt. Jag är inte så bra.
-Hon är otrolig. -Är hon?
-Hon bara säger så. Hon är duktig. -Inte sant.
-Jag har inte ritat... -Det ser proffsigt ut.
...på många år.
-Får jag se? -Så proffsigt. Titta vad stor.
-Här. -Wow, på riktigt?
-Den här. -Oj.
Den sidan.
-Helt galet bra. -Den är inte klar.
-Är det med blyerts? -Ja, blyerts.
Du är galet begåvad.
Ska vi gå ut?
-Vart då? -Till drejningen.
Jaså? Idag?
Nu? Wow, härligt.
-Ha så kul. -Jag är så exalterad.
Vi pratade om det, men jag trodde inte det var så snart.
-Så spännande. -Kom.
-Det är fint väder. -Ja.
-Jag är glad att det inte regnar. -Hurra.
-Vi går ut. -Hej då.
HEJA, KERAMIK! - KAI & VIVI
MINAMI-AOYAMA, TOKYO
Imponerande byggnad.
Borde jag ha tagit med nåt? Är det här?
Ja, det är här.
-Wow. -Helt galet.
Det är inte sant. Vad fin butik.
-Vi tar en titt. -Wow.
Tack så mycket.
Sökte du upp det här?
-Ja. -Tack så mycket.
Här finns två mekaniska drejningsskivor.
Vi ska använda dem för era skapelser idag.
Vi börjar genom att kupa händerna uppe över leran.
Tryck bara lätt.
-Försök att inte trycka för hårt. -Wow.
-Oj. -Åh.
-Det känns bra. -Du har rätt.
Med vänstra tummen, gör försiktigt ett hål i mitten.
Det känns som det här renar min själ.
Eller hur?
Skit också, jag älskar det här.
Jag kanske blir fast... Åh, nej!
Du måste inte göra den tunn.
-Ska vi fixa till formen? -Ja. Använd högra handen
-och tryck försiktigt från sidan. -Jag förstår.
Jag fixar det.
Försöker du gömma den?
Du är så rolig.
Gillar du storleken?
-Jag tycker den är perfekt. -Underbar.
I så fall är vi klara.
-Jag stoppar skivorna nu. -Okej.
Det här är det läskigaste.
Lyft försiktigt upp...
Mycket bra.
Din ser så bra ut.
Jag vill ha en bild av dig i den positionen.
Fin pose.
Wow.
-Har du den? -Så coolt.
-Den ser fin ut. -Ja.
Den blev bättre än jag trodde.
-Det var kul. -Jag hade så kul.
-Jag vill gå hit igen. -Jag också.
Vivi är på framåtmarsch.
-Eller hur? -Hana måste vara rädd nu.
-Svårt att konkurrera med hennes charm. -Precis.
Att säga att Ryo liknar hennes ex kan vara en taktik. Vad tror ni?
-Det kan det vara. -Visst.
Men det verkade inte manipulativt. Det var ärligt.
Hans gester måste vara slående lika.
Skulle det göra dig intresserad?
-Beror på hur mycket hon älskade sitt ex. -Ja.
Om hennes minnen är levande,
-kan det kännas nostalgiskt. -Håller med.
Det skulle fånga mig.
Det måste ha varit ett bra förhållande.
-Troligen. -Bra poäng.
Vilken dålig känsla om man blir jämförd med ett dåligt ex.
-Sant. -"Usch, du påminner om mitt ex.
Så som du slafsar när du äter. Det!
Varför gör ni båda så?"
-Låter stressigt. -"Jag trodde det bara var han."
-"Jag avskyr det." -"Ännu en nolla?"
-Så är det inte. -Inte för henne.
Kai verkar intresserad av Vivi.
-Det verkar så. -Jag tror det.
Hon var hänsynslös i hur hennes...
...känslor så fort skiftade till Ryo.
Hon ville inte ens umgås med Kai.
Hon glömde säkert att de hade planerat.
-Tror du? -Hon måste ha tänkt: "Javisst ja...
-Vi sa att vi skulle gå." -Hon glömde.
På det sättet är Kai stark. Om jag fick den reaktionen
skulle jag ge mig och säga: "Det går bra nån annan gång."
Han tog ledningen i att det skulle ske den dagen.
-Det gillar jag. -Jag skulle ge upp.
Sen såg vi det antagligen mest ljumma samtal
som nånsin skett i spelrummet.
Det var så allvarligt.
Som om de började med en teceremoni.
Trots det utvecklades deras kontakt fort.
-De verkar trivas tillsammans. -Ja.
-De har liknande energier. -Båda är tysta.
Jag fattar att de gillar bekvämligheten
i att vara tysta med varandra. Det kan vara skönt.
Men de har precis träffats. Så väldigt pinsamt.
Det var deras första samtal.
Jag vill veta om Tupas är sig själv.
Han visade en strimma av vem han är i den sista scenen.
Han verkar vara en vanlig tjugoåring.
Jag väntar på att han ska släppa sin lojal-butler-personlighet.
Han förlitar sig på det för mycket.
-Det jag menar är... -"Lojal butler"?
Hur han är så artig mot alla
och säger "äldst först".
Jag kände att han förlitade sig på en konstgjord personlighet.
Jag hoppas han släpper det snart.
-Det var hans första dag. -Jag ska sluta döma.
Jag ser fram emot att Tupas och Emika umgås.
Jag också.
-Jag fattar. -Jag gillar deras konstigheter.
Emika verkar inte så glad längre.
-Antar det. -Jag förstår vad du menar.
-Det är logiskt. -Hon är nog trött på
att höra Yamachans åsikter på YouTube.
Sociala medier.
Om du gråter, titta inte. Om du tittar, var tjockhudad.
Ni var ute idag, eller hur?
På en drejningskurs.
-Det var så roligt. -Hur långt borta var det?
-Aoyama? -Runt Aoyama.
-Det var kul. -Allvarligt.
Jag har velat gå i runt sex år.
Jag minns att jag sa att jag ville prova på drejning.
Har du gjort det?
Jag har provat och jag sög på det.
Kai var riktigt bra.
-Jag gjorde mitt bästa. -Har ni inte era krukor?
Nej. Vi får hämta dem den 12 december.
-Ja, de tar ett tag att bränna. -Okej.
Jag älskar hemlagad curry.
-Jag håller med. -Jag ska äta mig proppmätt.
-Det ser fantastiskt ut. -Det måste vara gott.
-Mums. -Den är svag, om du vill ha mer kryddor.
-Den är jättegod. -Perfekt. Jag gillar inte kryddor.
Bra.
Jag klarar inte heller av kryddig mat.
Så gott.
Det får mig att vilja laga mat jämt.
Om man får så många komplimanger.
-Jag älskar din matlagning. -Jag ska laga mat ofta.
Välkomna hem, båda två.
God morgon?
Hur var din dag, Ryo?
Jag var hos doktorn i morse.
Vad sa de?
-Jag kan kanske spela igen den här veckan. -Wow.
-Är du klar? -Jag tar disken.
-Ingen fara, jag tar... -Tack så mycket.
Tack för... Oj!
Hallå...
-Du lagade mat, så jag diskar. -Det är okej.
Vi kör sten, papper, sax.
Sten, papper, sax, kör.
-Men jag förlorade. -Coolt.
Jag vann, så jag får bestämma.
-Jag vann. -Gör vinnaren disken?
-Jag vann, så... -Men du sa inte det.
En gång till. Sten, papper, sax.
Varsågod och slå dig ner.
-Gå och prata. -Jag vill inte.
-Okej, jag torkar disken. -Tack.
Varför är din högra axel så sexig plötsligt?
-Vad är det med din högra axel? -Tack.
-Behöver du den här? -Jo.
-Okej. Ja. -Tack.
-Vad är det? -Inget. Vill du prata?
Jag? Visst.
-Kan du gå? -Javisst.
Jag glömde hjälpa dig.
Du är stark. Du klarar det.
-Jag är osårbar. -Ja, det är du.
-Du kan ta hand om dig själv. -Vek du den?
-Ja. -Fixade du den här också?
-Titta på dig. -Vad är det?
Det är normalt.
Wow.
Jag vill se din nästa match.
-Visst. -Ja.
Jag ser fram mot det...
-Jag vill se dig göra en drop kick. -Ja...
Vad är fel?
-Vad är det? -Förlåt...
För vadå?
-Vad är fel? -Tja...
-Kan vi prata där uppe? -Visst.
Det är svårt för mig att sitta här.
Undertexter: Ulrika Lindfors-Davis